Castle... gard.
Ted'! 250.
- 250, připraveno! - Ted'! 300.
- 300, připraveno. - Ted'!
Zemřel.
Venku je přes 38 stupňů. Chytí mě za ruku. Je studený jako led!
Vnější poranění nepočítaje, nemá nic v pořádku.
Ani cévy mu nenavazují.
Podívejte se na jeho srdce. Aorta je přerušená.
A páteř. Tentýž posun ve třetím obratli.
Jako když rozstříháte papírovou panenku a zase ji slepíte.
Žádná náprsní taška, žádný průkaz totožnosti, tohle měl kolem krku.
- Stojí tam ITC. Tak jsme jim zavolali. - Ten objekt v poušti?
- Náš největší přispěvatel. - Promiňte.
Frank Gordon, ITC. Přijel jsem si pro tělo Vince Tauba.
- Jdu vyřídit papírování. - Děkuju.
Vincent Taub, říkáte?
To je Vinnieho talisman. Díky, šerife.
Smutné, když si pro někoho musí přijít jeho zaměstnavatel.
- Promiňte, šerife. - Prosím.
Gordon. Ne, zrovna si vyzvedávám jeho tělo.
- Byl s Deckerem? - Mají jen Tauba.
- Odvez tu mrtvolu. - A rentgenové snímky.
Posbírej všechno. Budeš mít potíže?
Ne, zatím mi vyšli ve všem vstříc.
Jestli se to provalí, je s ITC konec. Napadá tě, proč skončil v poušti?
Nevím. Možná použil přívěsek a neměl dostatečný prostor.
- Příčin by mohlo být milion. - Nebyl moc chytrý.
Je mrtvý, Roberte. Taub je mrtvý.
Pane Gordone, co znamená "Castlegard"? To je to jediné, co řekl.
Zní to jako zábavní park.
4. dubna 1357. Castlegard ve Francii.
Angličané v červených uniformách obsadili vesnici Castlegard.
Francouzi jsou na postupu
a snaží se je vytlačit tímto směrem, přes řeku,
kolem kláštera a nahoru až sem.
Nech to, Chrisi, nebo to úplně zničíš.
Anglická armáda se stáhla do hradu La Roque,
který byl dobře opevněný a velmi dobře zásobený.
Obě strany se připravily na dlouhé obléhání.
Francouzi se snažili Angličany vytlačit celé století.
Lord Oliver se pokouší Francouze zastrašit.
Má urozeného zajatce, sestru velitele Arnauta, Lady Claire.
Pověsí ji dolů z hradeb, aby ji francouzští vojáci viděli.
Ale místo aby to Francouze demoralizovalo, popadne je vztek.
Útočí na hrad jako šílení.
Vášeň jim pomůže zdolat Angličany!
Pevnost La Roque padla za jedinou noc,
kvůli smrti jedné ženy, Lady Claire.
A ted' už dost poučování. Dáme se do práce.
Ahoj, Chrisi.
- Přinesl jsem ti Marekovy kleštičky. - To je skvělé!
Podrž to, ano? Můžeš trochu žehlit, jestli chceš.
- Měla to být normální cesta. - Taky že jo.
Když sis naposledy oholil vousy, stěhovali jsme se na rok do Kentucky.
- Tvá matka chtěla změnu. - Proč vždycky takhle skončím?
Jsem starší a moudřejší. Dej si pivo.
- Při žehlení mívá člověk žízeň. - Díky. Ale tohle není jen tak.
Chystáš se oholit si vousy, tak co se děje?
Udělali jsme úžasné objevy. Doniger nám dává až moc tipů.
- Ten miliardář má štěstí. - Takové štěstí nemá nikdo.
Ví něco, co nám neříká. Něco mi na tom nehraje.
Třeba mi to trochu vysvětlí, možná vyžebrám i pár dolarů.
Dej mi to do tašky. Nezmačkej to!
Ocenil bych, kdybys o tom nikomu neříkal, zvlášť ne Kate.
- Proč bych to říkal Kate? - Ještě tohle, trošku to objed'.
"Proč bych to říkal Kate?" Jezdíš za mnou dvakrát do roka.
Nakonec umíráš nudou. Rekord byl zatím tři týdny.
Třeba se mi archeologie začíná líbit.
Nenáviděls Velikonoce, protože jsi musel hledat vajíčka!
- Protože tys je zakopal! - To s tím nesouvisí.
Zůstáváš tu jen kvůli Kate.
Chrisi, podívej, synu. Mám tě rád.
- Ale pálíš mi košili. - Promiň.
Jste každý z jiného světa. Viděls, jak to vypadalo mezi matkou a mnou.
Promiň, tati, ale já nejsem jako ty.
Ale Kate ano. Věř mi.
Bude-li si muset vybrat mezi archeologií a tebou, prohraješ.
- Promiň! - Já se omlouvám. Nesu ti pivo.
- To je moc hezké. - Teda, půlku piva.
- Na čem to tady pracuješ? - Tohle jsou schody.
- Kam vedou? - Nikam.
Ale jednoho dne mě dovedou k tunelu až do La Roque.
Pomůžu ti. Ukaž mi, co mám dělat.
- Ty to přece nesnášíš! - To není pravda.
- Dáme si pivo. Musím si vydechnout. - Vem si tu plnou.
- Jsi moc hodný. - Na zdraví.
- Díky. - Rádo se stalo.
Půjdeš v otcových stopách?
- Ne? - Ani za nic.
- Minulost mě moc nezajímá. - Ne? Co tě zajímá?
- Myslím, že odpověd' znám. - Doufal jsem, že si toho všimneš.
Doufala jsem, že přestaneš doufat, že si všimnu.
- Takže z toho nic nebude? - Jsi syn mého šéfa.
Takže něco přece?
Je pozdě. Myslím, že toho pro dnešek nechám. Díky za pivo.
- Snad netrénuješ! - Asi stárnu.
- Ty tohle přímo miluješ! - Je to zvyk.
Radši ti to vezmu, než si usekneš něco, co budeš později potřebovat.
Když už mluvíme o lásce, jak to šlo včera večer?
Vůbec ne.
Jaké to je, když dává přednost 600 let starým troskám?
Pitomé. Strašně pitomé.
- Vy lidi žijete v minulosti. - Co?
Víš, co pro mě představuje minulost? To, proč se rodiče rozešli.
Co do mě cpali násilím. Nikdo z vás neuvažuje o budoucnosti.
Co je budoucnost, to samé v modrém,
další vymyšlenosti, další stroje jako ten, na kterém jsi přijel?
Minulost je to pravé. Tehdy jednomu na druhém záleželo.
- Muži měli svou čest. - Víš, co to podle mě je?
- Sen o "romantickém válečníkovi". - Romantickém?
Jestli chceš vidět něco romantického, pojd' se mnou. Jen pojd'!
Co mi chceš ukázat? Další kámen, který trčí ze země!
Kámen, který trčí ze země?
Je to 600 let starý sarkofág francouzského rytíře a jeho paní.
- Není krásná? - Je to opravdu kost.
Opravdu vtipné! Další věc. Drží se za ruce.
- To je na tu dobu neobvyklé. - To tedy je neobvyklé.
A tohle. Tem rytíř nemá jedno ucho.
Proč asi?
Prostě ho kus chybí. Asi se tu někde válí v hlíně.
Archeolog jsem tu já. Bylo to tak vytesáno.
Asi máš pravdu. Kdo myslíš, že to byl?
Proč by to mělo zajímat tebe, když na něco takového kašleš?
Protože mě to zaujalo. To jsi chtěl slyšet.
Jasně. Všechny nás to zaujalo. Proto jsme tady.
Ta práce není jen kamení a suť. Jde také o lidi, jako jsou tihle.
Kdo byli ti lidé? Jaký je jejich příběh?
Pomáhá nám to pochopit vlastní minulost i to, kam se ubíráme.
- Víš, co říkám? - "Člověk si svou historii píše sám."
- Říkám to tak často? - V jednom kuse.
Ať je to, kdo chce, napsali tu svou... spolu.
Jen to dělej opravdu pomalu. Je lepší být opatrný.
Zával v klášteře!
Pod nohama se mi propadla podlaha.
- Jak dlouho je to otevřené? - 15 minut.
Pět minut než nastane kontaminace kyslíkem.
- Bud'te opatrní! - Pod místem, kde jsem pracovala!
- Kate, nevím, jestli je to dobrý nápad. - Poslouchej, bud'me opatrní.
- Budu ti za zády. - Kdo se spouští první?
- Já. - K lanům! Kate se spouští!
- Spouštějte mě hezky pomalu. - Vyzkoušej vysílačku.
- Raz, dva, raz dva. Slyšíš mě? - Ano.
- Takhle. Snaž se nehoupat. - Fajn, spouštějte.
- Spouštějte mě. - S citem, lidi. Pěkně pomalu.
Pěkně pomalu. Dostávám se k první úrovni.
Spouštějte mě, kluci.
- Popusťte Marekovi lano! - Cítím zatuchlý vzduch.
- Bud' tam opatrná. - Už jsem dole.
- Pod místem, kde jsem pracovala. - Jsi v pořádku?
V pořádku se vůbec nedá říct! Popusťte trochu lano.
Popustit lano! Dělejte, lidičky!
- Dobrý Bože! - To je neuvěřitelné!
Jsme první, kdo se do téhle trosky dostali po 600 letech!
Tohle...
Tohle... je nádhera!
- Nebudeš věřit, jak je to zachovalé! - Kate, pojd' sem.
- To není možné! Takové štěstí! - Co? Co je to?
Stará skříňka na dokumenty, ve voskovaném plátně jsou listiny.
- Podívej, jak je to zachovalé! - Musíme opatrně.
Vyndej pytlík. Nemůžu tomu věřit!
- Tohle bude neuvěřitelný nález. - Opatrně!
Nechme to vytáhnout nahoru. Potřebuju to světlo.
- Můj ty Bože! - Můj Bože. Páni!
Dej mi to světlo. To je úchvatné!
Který lump mohl poškodit něco tak krásného?
Určitě ne archeolog.
- Jdeme! - Lidi, vracíme se!
- Tahejte! - Chceme nahoru rychle!
- Počkat! Podrž to. - Co chceš dělat, Mareku?
- Neboj se. - Co chceš dělat?
Je to dnešní bifokální čočka.
Já vím. Bifokály vynalezli až v polovině 18. století.
- Propadlo se to tam teprve dnes. - Nikdo tam dole nebyl.
- Tohle se vám bude líbit ještě víc. - Co je to?
Jeden z dokumentů z té díry.
Je to seznam uložených věcí. Nic zvláštního.
Pak jsem objevil tohle.
Profesor! "Pomozte mi. E. A. Johnston."
- "4/2/1357"? - 1357?
E. A. Johnston. Porovnal jsem podpisy.
Je to určitě jeho rukopis, ale on je pryč teprve dva dny.
- Tvůj otec to napsal před 600 lety! - Oč jde?
Francois hledá jeho náhradní brýle, uvidíme, jestli síla odpovídá.
Takže tohle patří profesorovi a je to 600 let staré?
- Co jsi kouřil? - Sterne, vysvětli mi něco.
- Ten inkoust je 600 let starý. - Mám to. To je mu podobné.
Je to jeho kanadský žertík.
Tvůj otec by nikdy neriskoval kontaminaci toho místa.
- Provedls radiokarbonové datování? - Ovšem.
- Musí v tom být něco jiného. - Dělal jsem to třikrát. Podívejte!
Přesně, jak jsem říkal, tvůj otec ten vzkaz napsal.
Ale napsal ho před 600 lety.
Kašlu na regule ITC. Jsem jeho syn.
Našel jsem profesorovy brýle na jeho stole.
- Perfektně to odpovídá. - Optická zkouška by to dokázala.
Haló? Vodíte mě za nos, mám toho plné zuby.
Bud' mi řeknete, kde profesor Johnston je, nebo ohlásím únos.
Řekl jsem to dost jasně? Řekněte nám, kdy a kde.
- Co je? - Doniger pro nás posílá letadlo.
To poletíme do New Mexico? Půjdeme se sbalit.
Dobrý den. Jsem Steven Kramer, ITC.
- Frank Gordon, šéf bezpečnosti. - Kde je otec?
- Brzy ho uvidíte. - Kde je Doniger?
- Jaký jste měli let? - Doniger čeká vevnitř.
Máme 600 let staré dokumenty s profesorovým rukopisem.
- Prosí o pomoc. - Brzy vám všechno vysvětlím.
ITC dělá velké vědecké pokroky.
Podnikatelský svět prošel revolucí
díky přístroji, který odesílá dokumenty zmáčknutím knoflíku.
Pan Doniger si usmyslel, že totéž půjde s předměty.
- Jako fax? - Přesně tak.
Snaží se dopravovat předměty z místa na místo?
- Správně. Pojd'te za mnou. - To není možné!
- Potřeboval by miliony procesorů! - Máte pravdu.
Použili jsme je ke zkonstruování stroje, který faxuje předměty.
Zní to jako šílenost, ale odrovnalo by to FedEx i UPS.
- Vám to fungovalo? - Ano, na vzdálenost místnosti.
Ale my jsme chtěli posílat předměty přes kontinenty.
A tak jsme postavili větší přístroj. Tohle je prototyp.
Takže to, kolem čeho jsme ted' prošli, je skutečný stroj?
Ano. Vybavili jsme ho tisíckrát větší energií.
Pokoušeli jsme se poslat něco jeho dvojčeti v New Yorku.
A přijde to zajímavé.
Zásilka do místa určení vůbec nedošla.
O pár hodin později se objevila zpátky u nás.
Moment. Jestli se ztratila, kde po tu dobu byla?
To jsme nevěděli. Odesílali jsme tedy fotoaparát, znovu a znovu.
Pokaždé jsme dostali fotky stejného místa. Úbočí kopce a stromy.
Tehdy učinil pan Doniger brilantní rozhodnutí
namířit fotoaparát přímo nahoru.
Srovnali jsme mapu hvězdné oblohy s horizontem.
Nejen že byl fotoaparát na špatném místě,
byl také ve špatném čase.
- Co to znamená? - Přístroj pořizoval fotografie
nedaleko Castlegardu ve Francii, v roce 1357.
Takže vy jste náhodou objevili cestování v čase?
Ne, objevili jsme červí díru, časoprostorový tunel,
který je patrně spjat s určitým datem a místem v minulosti,
je to rok 1357 a Castlegard.
Takže jste odfaxovali tatínkovy brýle a dokumenty do 14. století?
Ne, Chrisi, tvůj otec je ve 14. století.
- Cože? - Musíte mu pomoci se vrátit.
- Roberte Donigere. - To nedává smysl.
Červí díra je nestabilní. Nemůžete do ní posílat člověka!
- Papír se nedá poslat po telefonu. - Ale fax se poslat dá.
Jistě, jakmile zprávu rozložíte na proud elektronů. Sakra!
Kašlu na to, jak se to dělá.
Jde mi o mého otce. Věděl o tom všem?
Říkal jsem si, že mu budeme dávat tipy na nejlepší naleziště,
aby odhalil, proč jsme spjati s konkrétním místem a časem.
Tak proto financujete naše vykopávky.
Byl bystřejší, než jsem si myslel. Napověděli jsme mu příliš.
Začal být velmi podezíravý.
Jak jste ho tam mohli poslat? Bůhví kde je!
Umí lidi přesvědčit. Trval na tom.
- Ted' je v pasti. - A tady můžete pomoci vy.
- Vypadáme jako odborníci? - Ne.
Poslali jste ho do Stoleté války.
- Byly to chaotické doby. - Potřebujeme kulturní odborníky.
Moji lidé nevědí, jak se zamíchat mezi místní,
což bude nutné, máme-li profesora najít a přivést zpět.
Takže je to jednoduché?
Prostě si stoupneme na ten přístroj a odsvištíme do roku 1357?
Až nás rozloží na elektrony.
- Proč bychom to měli dělat? - Potřebujeme vědět víc.
Vím, že máte hodně otázek.
Ale profesor je pryč už 72 hodin.
Čím déle ho tam necháme, tím těžší bude ho najít.
- Potřebuju, aby se převlékli. - Franku, převlečeš se také?
Já nepůjdu. Gomez a Baretto se připravují.
- Byl bych rád, kdybys šel také. - Neřekli jsme, že půjdeme.
- Vezmeš je do přípravné komory? - Jistě. Pojd'te se mnou.
Děkuju. Prosím, tudy. Děkuju.
Jděte se Stevem. Vezme vás do přípravné komory.
Gomez a Baretto jsou mí nejlepší lidi. Vypořádají se s každou situací.
- Radši bych nešel. - Chci, abys šel.
Jestli uvidíš Deckera, víš, co máš dělat.
- Roberte... - Pst!
Moc hezky jsi to řekl. Skoro bych ti uvěřil. Ale nezapomněls na něco?
- Na co? - Podívej se na Taubovy snímky.
Byla to jeho desátá cesta. Oni jdou poprvé.
Neměli by vědět, že vůbec netušíme, jak se ocitl v té poušti?
Řekli jsem jim dost.
Jak tam vlastně otec uvázl?
Doniger mu dal hodinu. Situace se zkomplikovala.
- V lese jsem ho ztratil. - Nechal jste ho tam?
Musel jsem se vrátit, jinak bychom tam uvázli oba.
Radši on než vy, že?
Musíme ještě pár věcí probrat, než se tam vydáme.
Tihle lidé potřebují vaše základní údaje kvůli návratu.
Převlékněte se do oblečení, které je támhle.
Dejte si osobní věci do skříněk.
Bill Baretto a Jimmy Gomez jsou mí kamarádi z námořnictva.
- Proč potřebujeme mariňáky? - Kdyby něco selhalo.
Rád se pojišťuji. Převlékněte se.
Jak o tom vůbec můžete uvažovat! Chápete, oč jde?
Rozloží vás na molekulární úroveň.
- Na okamžik přestanete existovat! - Něco na tom je.
Slečnu Ericsonovou a Chrise nepotřebuji. Ale vy to místo znáte.
- Nikdo ho nezná tak dobře jako já! - Já jdu taky!
Řekl jsem, že nejdu, tak se mě nedotýkejte!
Díky. Sterne, nepotřebujeme tě tam. Jsi fyzik.
- Tvé vědomosti nám nepomohou. - Promiň.
- Budeme potřebovat tebe, Francoisi. - Proč jeho?
Protože mluví plynně francouzsky, kdežto my se na moc nezmůžeme.
- Nenuť ho do toho! - Budu tě chránit.
Francoisi, musíš se rozhodnout sám.
Tvůj otec by to pro mě udělal. Takže půjdu.
Děkuju. Děkuju.
...připraven.
- Provádím prověrku. - Zvednout plošinu.
- Počítače běží, pane Donigere. - Řekni Gordonovi, že musíme začít.
Dejte mi vychladit pár piv, jo?
- Pane Sterne. - Hlídej nás odsud, jo?
Neboj. Než se naděješ, budeme zpátky.
- Jen klid. - Těch 50 dolarů, co ti dlužím.
Pusťme se do toho!
- Šest hodin. Stopky běží. - Díky, Stevene.
Tyhle přívěsky noste na krku.
Použijte je, kdykoli byste se chtěli vrátit.
Frank vám vysvětlí, jak to funguje, až dorazíte.
Jeden přívěsek vás přivede všechny zpátky. Neztraťte je.
- A co zbraně? - Nic z moderní doby tam nesmí.
- Jsou nastaveny na 6 hodin. - Co to znamená?
- Po 6 hodinách budou nepoužitelné. - Co potom?
Přivedu vás zpátky, než řekneš švec.
- Tyhle tenkrát neměli. - Ne, nevidím bez...
Obejdeš se bez nich. Právě tuhle chybu jsme udělali s profesorem.
Evidentně ucítíte bolest.
Prý je dosti intenzivní, ale mimořádně krátká,
trvá pár vteřin a nemá žádné dozvuky.
Odpusťte mi to. Nechtěl jsem ovlivnit vaše rozhodnutí.
- Hodně štěstí. - Jdeme na to.
Sluší vám to. Slečno Ericsonová, vypadáte božsky.
- Díky. - Zlomte vaz.
Najdete ho. Do oběda jste doma.
- Tady opatrně. - Všichni bud'te opatrní.
Pro archeologa je to fantastická zkušenost.
Pomalu! Není tu zábradlí.
- Pojd' se dívat. - V pořádku, slečno Ericsonová?
- Ano. - Postavte se po obvodu.
Rozestupte se po celé plošině.
Klid. Než se nadějete, budete zpátky.
- Všechno nastaveno? - Systémy připraveny.
Pojd' dovnitř, Joshi. Zavři dveře.
Šest hodin spuštěno.
Pane Mareku? Musíte na své místo.
- Jak se všichni cítíte? - Co to k sakru děláme?
Využíváme své životní příležitosti.
- Postaráme se o tebe. - Jen klid.
Všechno bude v pořádku.
- Řazení DNA. Zaznamenáno. - Děkuju. V pořádku.
- Uzavřít prostor. - Uzavírám.
- Jak dlouho to trvá? - Pár vteřin.
Sleduj to tady.
Zrcadla v pozici.
- Držíš se? - Kde je Francois?
Ted' budeme čekat.
Francoisi, podej mi ruku! Rychle!
- Francoisi, drž se! - Musíš se držet!
- Chyť se mě za ruku! - Jsi v pořádku?
Nikomu se nic nestalo? Měli jsme na mále!
Zamíříme nahoru na ten kopec. Pojd'te, všichni za mnou!
- Hezky to začíná! - Dřív to bylo vždy na zemi.
- Gordone, jsme tu správně? - Myslím, že ano.
Rok 1357, Francie? Tohle by klidně mohl být dům mého dědy v Oregonu!
- Jsme tu dobře? - Je to Francie roku 1357.
- Takže Francie? Jsem doma. - Pojd'te, jdeme.
Ještě ty přívěsky. Stisknete tady a uvidíte, kolik zbývá času.
Zmáčknete a vrátíte se. Zatím nemačkat! Ještě nemáme jeho otce.
- Máme se schovat! Všichni! - Všichni se ukryjte! Dělejte!
Francoisi, pojd'!
Výborně, pane De Kere!
Za ním. Chyťte ty ostatní. Zjistěte, co jsou zač.
Rychle!
Proboha! Baretto!
Pokles pole! Vracejí se!
Přived'te sem zdravotníka!
Co to bylo?
- Co je to? - Granát!
K zemi!
Vrátil se!
K zemi! Uvidí vás!
Tady!
Jdeme! Rychle!
Půjdem.
Dělej. Chrisi! Kate! Mareku!
- Kde jsou moji hoši? - Ti chlápci šli po Barettovi.
Zasáhlo ho několik šípů a on zmáčkl přívěsek. Je pryč!
- Zmáčkl přívěsek a zmizel. - Kde je Gomez?
- Nevím. - Toho jsem neviděl.
- Proboha. - Nedívej se.
- Co to děláte? - Nemůžu najít jeho přívěsek.
- Jeho přívěsek? Vždyť je mrtvý! - Francoisi, co to děláš?
Chci, abychom odsud vypadli! Mrtví nikoho nezachráníme!
Potichu!
- Nejde to! - Proč ne?
- Potřebuješ 12 m volného prostoru. - Co to znamená?
Neztraťte ty přívěsky. Jsou velice cenné.
Najdu vašeho otce a dostanu vás domů.
- Dobře to dopadne. - Musíme najít Mareka.
- A co Gomez? - Tady už nic nenaděláme.
Musíme jít. Dívej se na mě.
Pst! Tiše! Vojáci!
Viděl jsi nás. Utíkal jsi kolem nás v lese. Neboj se.
- Ztratili jsme stopu! - Zkuste ji zase najít.
- Ano, pane De Kere. - Prohledejte to dole u řeky.
Prokrista, ty jsi holka!
Neboj se.
Za těmi francouzskými lotry!
Za nimi! Ať nezůstane jediný na živu!
Opatrně!
Tady jsi! Pojd' sem!
Vypni to!
Neměl si brát nic novodobého!
Vezme si s sebou granát!
- To snad není možné! - Cívky!
Předpisy znáš! Žádné moderní zbraně! Ježíši!
- Jeho přívěsek. - Co se stalo s ostatními?
- Přivolejte zdravotníka! - Nevím.
- Dej mi svoje rukavice. - Snažil se někdo vrátit s ním?
Nevím. Vím jen tolik, co ty.
Co když se ted' pokoušejí vrátit?
- Ted' to nepůjde! - Žádné předčasné závěry.
Nemůžete tam nechat sedm lidí!
- Drž hubu! - Nevím. Nevím.
Řekněte mi, prosím vás, že máte nouzový plán.
Ano, máme nouzový plán.
Utíkej!
Gordone! Tahle Francouzka nás zavede do Castlegardu!
Rychle! Utíkejme!
Vesnice Castlegard!
- Jsme tady! - Kam všichni odcházejí?
Počkejte moment. Co je za den?
Merde! Mareku, je 4. dubna.
- Ovšem. Je 4. dubna. - 1357.
- Den, kdy padne La Roque? - O čem to mluvíte?
- Ty parchante. - Prosím?
Přivedl jsi nás sem v den, kdy Francouzi zaútočí.
Vesnice lehne popelem.
Přestaňte mi dávat hodiny dějepisu a hledejte profesora. Za mnou.
Jdeme.
Jsem fyzik. Můžu vám pomoct.
- Můžeš být třeba farmaceut! - Náhradní panely jsou na cestě.
- Jak dlouho to potrvá? - 5 hodin 27 minut.
- Jak to sakra můžete vědět? - Víc času nemáme.
Jakmile opravíme plošinu,
i kdyby přívěsky už nefungovaly, můžeme pro ně někoho poslat.
Červí díru udrží otevřenou jen přívěsky.
Ale vy jste tu díru otvírali mockrát!
Nevíme ani, proč se spojujeme zrovna s touhle dírou.
Možná je to náhodná kalibrace,
ale ten granát zničil všechny možnosti, že ji obnovíme.
Takže až přívěsky přestanou fungovat, uváznou tam navždy?
Mohli by.
Kluci, pojd'te.
Jdeme, dělejte. Tudy.
Hrad La Roque čeká!
- Panská usedlost! - To je krása!
Zrovna jsme na ní pracovali! Je to Castlegard.
Tu pravou část jsem měla špatně!
- Odkud se vzala ta věž? - Co když je otec tam?
- Máš pravdu. - Jak se dostaneme dovnitř?
- Kluci, jdou sem vojáci. Rychle. - Proč se nebalíte?
- Utíkejte! - Stůjte! Stát!
- Rychle! - Nezastavuj se!
Nenech je utéct!
Nepřekážej tu s tím koněm!
Můj pane.
- Zvedněte ho. - Pojd', příteli.
- Co jsou to za lidi? - Chytili jsme je ve vesnici.
Jsem Lord Oliver. Kdo za vás mluví?
- Já, můj pane. - Tvá řeč zní cize.
Ano, jsme Skotové, pane.
Skotové? Přišli jste nás všechny zabít ještě v posteli?
Nejdřív ten stařík, ted' tihle!
Proč se Skotům ta vesnice tak zalíbila?
- Asi kvůli vaší laskavosti, pane. - Jistě. Paní.
- Prosím za odpuštění, pane... - Nech ho mluvit.
- Můj pane, ten stařík... - Edward De Johnnes?
Tvrdí, že je mistr.
- Znáte ho? - Je to náš pán.
- Je v pořádku? - Říkal, že je sám.
Byli jsme několik dnů cesty za ním. Neví, že jsme tady.
Kdo jsi ty? Ano, ty, jehož hlava se dotýká stropu!
- Francois, můj pane. - Francouz.
Zadržte, prosím. Všichni víme, co se sluší.
Je to náš tlumočník, pane.
Odpusťte jim. Vedu válku s Francouzi i se Skoty.
Zapomněl jsem na někoho? Na Španěly? Vedu válku i s nimi?
Arnaut ke mně vyslal mnoho špionů.
- On není špion. - Ne?
- Je to náš přítel. - To jsem si jist.
Je moc vysoký, nemůže být špión!
A... Je suis un espion.
- Přelož to. - Nic neříkej.
Je suis un espion. Překládej!
- Jsem špion. - Neslyšel jsem dobře.
- Znamená to... - Mlč, Francois.
Jsem špion.
Zázrak. Tichý Francouz! Slyšeli jste to?
- Ne, můj pane. - Hlasitěji, chlapče!
- Jsem špion. - Á... myslel jsem si to.
- Proboha! - Zbavte se toho Francouze.
Ostatní odved'te za tím staříkem. Mohou se nám později hodit.
Ne, Chrisi! Ne!
Jděte!
- Hni sebou! - Nestrkej do mě!
Nech ji na pokoji!
- Zatracení Skoti! - Drž se!
Sem. André, tudy.
- Můj přívěsek! Ztratil jsem přívěsek! - To nic.
- K návratu potřebujeme jen jeden. - Hlídejte si ty zbývající.
Ti parchanti zabili Francoise!
Profesore!
- Profesore! - Kate?
- Ano. - Kate! Můj Bože!
- Nestalo se vám nic? - Tys našla můj vzkaz!
- Chrisi, tvůj táta. - Je tu Chris a Marek.
- Tati? - Synku! Chrisi! Synku můj!
Tati, ty ještě žiješ.
Co se stalo? Ztratils hodně krve.
To není moje krev.
- Je Francoisova. - Je mrtvý.
Oliver ho nechal zabít, protože je Francouz.
Ten chlap měl meč a jednoduše ho probodl.
Profesore, co se stalo?
Snažil jsem se Angličanům vyhnout, ale našli mě v klášteře.
Přesvědčil jsem Olivera, že jsem mistr.
- Co to sakra znamená, mistr? - Vědec.
- Obvinil mě, že jsem špion. - Jak se vám podařilo přežít?
- Slíbil jsem Oliverovi novou zbraň. - Jakou zbraň?
Tekutý oheň tak intenzivní, že mu ani voda neublíží.
Řecký oheň? Vy jste mu slíbil řecký oheň?
Uvědomujete si, co by to mohlo znamenat?
Angličané získají výraznou převahu! Mají být poraženi!
- Byl jsem sám! - Ticho!
Omlouvám se.
Jde o to, že až nás odvedou na La Roque
a před bitvou to tam neprodyšně uzavřou, nebude úniku.
- Už ted' jsme prakticky mrtví. - Musíme odsud hned pryč.
To prostranství s chatrčemi rolníků je nejbližším místem
s dostatkem prostoru pro návrat.
- Ale jak se tam dostaneme? - Máme čtyři hodiny.
To je spousta času. Máme výhodu 650letého náskoku ve vědomostech.
Není důvodu, proč bychom už za 20 minut nemohli být doma.
- Pojd'me. - Porozhlédneme se tu.
Touhle dírou se dá prolézt!
- Ticho! - Jo, dobře.
Byla s těmi lidmi, které jsme zajali, můj pane.
Jak se opovažuješ vkročit na můj pozemek?
- Cochon! Špinavé zvíře! - Co to děláš?
Slezu po té zdi dolů. Až bude vzduch čistý, otevřu vám.
- Souhlasíš? - Nikam nepůjdeš!
Ne, jdu. Mareku, umím z vás nejlíp šplhat.
Měl bych lézt já, ale ty laťky na střeše mě neudrží a vás taky ne.
- To je pravda. - Tebe možná udrží, Kate.
Ale není to hra. Jsi ochotná i zabít?
Udělám, co bude nutné.
- Nikam nepůjdeš! - Nic se mi nestane.
Jen jedno může být horší, než tady zemřít - žít tu.
Nechci ani jedno ani druhé. Jdu. Zvládnu to.
Bud' opatrná, prosím tě!
Je to snadné. Bude to snadné. Chrisi, musíš mi pomoct. Pojd' sem.
Roztáhni to tady a podrž to. Ano?
- Bud' opatrná. Co vidíš? - Dole jsou stráže. Přelezu střechu.
- Na druhé straně je okno. - Dávej na sebe pozor.
Mám tě! Drž se!
Drž se! Držím tě! Nepouštěj se!
- Jsi v pořádku? - Nahmatala jsem oporu.
- Vtáhneme tě zpátky. - Ne, už je to dobré.
- Jen opatrně. - Lezu dál.
Ty tam! Posbírej si děti a odchod! Venku je všechno v pořádku.
Stáje jsou prázdné!
Ten dům je prázdný!
Potřebujeme tady koně! Držte se v řadě, muži! Na místa!
Vypil jsem moc piva! Zahrajeme si zase, až se vrátím.
Ať jsou zticha.
- Co to...? - Ted'! Pojd'te!
Vemte si zbraň!
Jdeme!
Vyjdeme ven stejnou cestou, jakou jsme vešli, jasné? Mareku!
Jdi první. Já budu vzadu.
- Jdeme! - Kate, musíme jít.
- Jdeme, dělejte! - Potichu!
- Jděte napřed. - Co chceš dělat?
- Zbláznil ses? - Musíme jít!
- Přívěsek mám. Doženu vás. - Tak pojd'te!
- Kde je? - Dožene nás.
Řazení DNA by mělo být zapojeno... ted'.
- Mám to! - Už to funguje?
- Jo. - Aspoň něco.
- Nehýbej se. Ani slovo. - Zrádce!
Kristepane. Proč jsi mě neposlechl?
Ježíši! Skot! Přestaň, to jsem já!
- Co to říkáš? - Dej mi sekyru!
- Pomoz mi prosekat se zdí! - Přesuň ty věci ke dveřím!
Fajn. Jdi z cesty, ženská! Jdi z cesty!
Rychle! Dělej! To je ono!
Stráže!
- Co je to za chlapa? - Jmenuje se De Kere.
Rychle! Utíkejme k řece.
Zavolej další stráže!
- Bez Mareka nepůjdem! - Mým úkolem bylo najít profesora.
Nemůžu vás dál chránit. Ztratil jsem Gomeze, Baretta.
Když nepůjdete, starejte se o sebe sami.
K řece!
Roberte, zachytili jsme pokles pole.
- Jak výrazný? - Minimální.
- Co to znamená? - Že jsou stále naživu.
Stůj!
Pojd'! Kde je? Kde je Gordon?
- Kde je...? - Tamhle je.
- Jdeme! - Pozor.
Chrisi, zahod' tu zbraň!
- Kruci! Spusť se, prosím tě! - Opouštíš nás, jako jsi opustil tátu?
- Cože? - Všichni se dívají!
- Už není čas! - Poslouchej! Bud' zticha!
- Kate, zmáčkni svůj přívěsek! - Ne, bez Mareka se nevrátím.
Bez Mareka nikam nejdeme!
Prohledejte každý dům!
Zmáčkni to. Můžeme se pro Mareka vrátit.
- Mám to zmáčknout? - Zmáčkni ten přívěsek!
- Proč to nefunguje? - Už bychom do prčic byli doma!
- A ted' všichni pomalu odejdeme. - Najdeme si nějaký úkryt.
Pěchoto, prohledat chalupy!
Hledejte všude a chyťte je!
Mimochodem, jmenuju se André Marek.
Castlegard byla tvoje vesnice, nemám pravdu?
Neboj se, brzo se tam vrátíš.
Ne, Angličani ji vypálí a pak se přesunou na La Roque.
Ne, ne. La Roque také padne.
Ano, ale bude to stát ještě mnoho životů
a mnoho měsíců se bude bojovat.
Francouzi tu pevnost postavili. My víme, jak je pevná.
La Roque padne už dnes v noci.
Jen prorok nebo blázen může něco takového tvrdit.
V tvém případě, spíš ten blázen.
Jak myslíš, jen když se budeš takhle usmívat.
Jsi vdaná?
Ne. Bojovali jsme s Angličany, ještě než jsem se narodila.
- Na vdavky není čas. - Ovšem.
Jsi... s někým?
- Jestli s někým jsem? - Jo.
Jsem s tebou!
Já vím, ale já jsem myslel...
Vidíš... se s někým?
- Jestli vidím? - Jo.
Nikoho. Možná se schovávají na břehu nebo v lese.
- Můžou být kdekoli. - Víš, je to legrační.
Mluvíme stejným jazykem,
ale ty vůbec nerozumíš, co říkám, že?
To je dobré. Jsou to Francouzi! Pomůžou nám.
- Ty jsi Lady Claire? - Lady? To se mi líbí.
Zní to hezky. Aidez-le.
Dame Claire...
Pal!
Najděte je!
Zabila jsem toho muže.
Ted' s tím musím žít.
Našli jsme je, můj pane!
Kate, pojd'!
- Utíkej! - Rychle! Dovnitř!
Běžte jim naproti zezadu.
- Zapalte to. - Ne! To nemůžete!
Chrisi, prosím tě, vylezte odtamtud! Chrisi! Je tam můj syn!
- Chrisi, vylezte! - Držte si toho muže!
- Rychle. - Chrisi, počkej!
Sestro, hledám tě už týden. Kde jsi byla?
Byla jsem v pořádku.
Kdo je ten muž?
Zachránil mi život.
- Říká, že je ti zavázán... - Ty jsi Angličan!
- Jsem Skot. - Zachránil život jednomu z tvých lidí.
- Skot? - Ano.
V tom případě nevím, jak vyjádřit svou vděčnost.
Vím jak. Hlídejte si ji, ať je v bezpečí.
- Umím se o sebe postarat. - To je mi jasné.
Nespouštějte ji z očí. Zvlášť dnes večer ne.
Neboj se. Bude pod ochranou.
Musím se vrátit do Castlegardu a najít své přátele.
- Potřebuji koně a zbraň. - Živ se zpátky nevrátíš.
Angličani se přesouvají na hrad La Roque. Dnes večer zaútočíme.
- Nesmíš se tam vracet. - Musím najít své přátele. Je mi líto.
Jak chceš. Dáme ti, oč žádáš. A ještě jednou díky.
- Lady Claire... - Claire.
Přál bych si, abychom se poznali v jiné době.
Jsi ženatý?
Ne.
Arnaut sesedl s koně. Je se svou sestrou.
Dobrá práce. Jed'te tam, zabijte Arnauta a hned se vraťte.
Nechť vás Bůh provází.
- Musím se dostat do La Roque. - To se ti nemůže podařit.
- Něco vymyslím. - Zabijí tě.
- Nemám na vybranou. - Ale máš.
Existuje jiná cesta.
Ten tunel? Vždyť jsi ho nenašla. Nevíš, jestli existoval.
- Podle pověstí ano. - V sázce je otcův život.
V sázce je život nás všech!
Jestli ten tunel kdy existoval, bude tam ted'. Je v klášteře.
Chci zachránit tvého otce stejně jako ty. Budeš mi muset věřit.
Vím, že tam je. Vím to! Musíš mi věřit.
Zařad'te se!
Pohyb, udržujte krok!
Vy tam, zařad'te se!
- To je Marek! - Jsem v pořádku.
- Bohužel, Chris a Kate, Mareku. - Co je s Chrisem a Kate?
Nepřežili.
- Oni je zabili! - Cože?
Už je to dávno, co, Franku?
Proboha. Myslel jsem, že jsi mrtvý.
Proto jsi poslal Tauba, aby mě zavraždil.
- Ne. Aby tě přivedl zpátky. - Ach tak. Tam, kde jsi ty.
Ne, podívej, poslouchej mě. Potřebuju tvou pomoc.
- Copak je to? - Nefunguje to.
Zbývá ti necelé jeden a půl hodiny.
- Nefunguje to. - Blbost.
Podívej, musíš mi věřit. Nebyla to moje chyba. Mám rodinu!
- Byls u nás přece. - Tak ty máš rodinu?
- Mám rodinu. - Já ji měl taky!
- Ne! Ne! Krucinál! - Proboha!
Posledně utíkal se svým přívěskem k otevřenému prostoru.
Já jsem ležel na zemi se třemi šípy v těle.
Býval jsem William Decker, zaměstnanec ITC číslo 273.
Ted' jsem Sir William De Kere, pobočník Lorda Olivera.
Na vědce ses dnes zachoval docela odvážně, Mareku.
- Jak víš, jak se jmenuju? - Znám všechna vaše jména.
Četli jsme všechny vaše archeologické zprávy.
Kolikrát jste tu byl?
Tolikrát, že jsou mi důvěrně známy transkripční chyby.
- Transkripční chyby? - Doniger. Ten mizera.
- Nic vám neřekl. - Co to znamená, transkripční chyby?
Chyby v procesu obnovy DNA. Je to jako faxovat fax.
Zkreslení, chyby. Jenže to zkreslení není v písmenech.
Ale v částech těla. V orgánech.
Podnikl jsem těch cest příliš mnoho. Další výlet nepřežiju.
To poškození se dá napravit. Ale ne v téhle době.
Musel byste se vrátit.
Co kdybyste zmáčkl ten přívěsek, abychom se všichni vrátili domů?
Jmenuju se De Kere. Tohle je můj domov.
Lord Oliver čeká na svůj řecký oheň.
Vaše přežití pak závisí na tom, jak dobře znáte historii.
Pomozte mi nahoru, a vyděláte na tom. Když padnu já, padnete taky.
- Kde máš přívěsek? - De Kere mi ho sebral.
Jsme přátelé Edwarda de Johnnese.
- Edwarda de Johnnese? - Mistra.
Je to můj otec.
- Angličané mu ublížili? - Nevíme.
- Potřebujeme vaši pomoc. - Pojd'te.
Musíme si pospíšit. Nemáme moc času.
Oliver žádá, abyste mu do setmění zbraň předvedli. Neopozděte se.
Udělali to. Všechno tu je. Je to trochu hrubé, ale půjde to.
Co to povídám? To přece nemůžu.
Nemůžu jim dát řecký oheň a ovlivnit chod dějin.
- Já jsem to už možná udělal. - Cože?
Když jsme sem dorazili, jedna dívka nás zavedla do Castlegardu.
Pro ni jsem se vracel.
Ukázalo se, že je to Lady Claire, Arnautova sestra.
- To myslíš vážně? - Ano.
- Předal jsem ji Francouzům. - Ale ona je neuvěřitelně důležitá!
Její smrt zmobilizuje Francouze, kteří pak zvítězí v bitvě. Nechápeš?
Ted' musíme být s Oliverem, jestli chceme přežít.
Přesně tady jsem kopala. Je to tady!
Přesně to místo! Jsme na místě!
- Jaké místo? - Tohle je ta komnata...
- Co jste říkal? - Arnaut je připraven zaútočit.
- Pak nezbývá moc času. - To jsou ty schody.
Mají mnoho katapultů, můj pane.
Kam s ohněm na tyhle kamenné zdi?
Lučistníci dopředu a jízdu držte v záloze.
Dobrý večer. Večer zaútočíme.
Převezte katapulty dopředu...
...a postarejte se, aby byly stále chráněny.
- Tady dole nic není. - Tohle je ta komnata.
Tady byla ta díra.
Spustili jsme se sem. To znamená, že Marek pracoval tady.
Můj Bože. Tohle je ta skříňka.
To je pergamen, na který psal.
Otcovy brýle.
- Musíme jít. - Vrať to zpátky!
Když to v budoucnosti nenajdeme, nikdy nenajdeme ani tvého otce.
- Musíme se dostat do La Roque. - Ten kámen byl poškozený!
Někdo ho poškodil.
Který lump mohl poškodit něco tak...?
Byla jsem to já.
Já jsem to udělala. Ten lump jsem...
Ustupte!
Pozor.
To je ten tunel!
- Dejte mi louč. - Tuhle mně. Pusť mě dovnitř.
- Vous... allez chercher Arnaut. - Přivést Arnauta?
- Ano! Jděte, prosím vás. Rychle! - Kate, polez dovnitř.
- Nespadneš? - Ne.
Opatrně chlapci. To je řecký oheň. Všechny nás můžete poslat do pekel.
Ted' s citem a pomalu. Nic nerozlít. Tak je to správně.
Připravte katapulty!
Pamatujte, že bojujete ve jménu spravedlnosti...
...a že Bůh bojuje na vaší straně.
Pospěšte si, rychleji!
Pozor!
- Nestalo se ti nic? - Není čas!
- Lorde Olivere, předvedeme vám to. - Ano, podívám se na to.
- Pochopte, nikdy jsem... - Předvést!
- Předved' mu to! - Tady máte svůj řecký oheň.
- Mareku, odpal to! - Tak rychle, dělejte.
- Odpal tu mrchu! - Dobře, odpálím to.
- Odpal to! - Připraveni? Pal!
Uhněte. Pusťte mě.
Podvedl jsi mě. Slíbils mi řecký oheň a dáš mi tohle.
- Lorde Olivere... - Měl jsem tě nechat pověsit! Co?
- Čím víc vody, tím větší oheň. - To je dobré.
Ještě lepší.
Jste kouzelník, ne mistr! Chci to ke každému kanónu.
- Kolik mužů budeš potřebovat? - 20.
- 20? - Dejte mu 20 mužů.
Jak si přejete, můj pane. Jdeme, "kouzelníku".
Lučištníci k hradbám!
Máme 81.
Končím. Nemůžu si takhle zahrávat s jejich životy.
S takhle vyspravenými cívkami 100 nikdy nedosáhneme.
- Jaké je nejbezpečnější minimum? - Podařilo se nám to při 80.
- Máme 81. - Byly to neživé předměty.
- Kolik máme času? - 28 minut.
Zvládneme to?
- Ano. - Je to moc riskantní.
- To je tam necháte? - Myslíte, že se mi to líbí?
- Myslím, že je vám to jedno. - Tam aspoň mají život.
Tohle rozhodnutí už není na vás!
Je, a já jsem rozhodl. Je mi líto.
- Zapalte příkop. - Ano, můj pane.
Zapálit příkop!
Zapálit šípy!
Lučištníci, připravit!
Napnout!
Pal!
Noční šípy. Malé překvapení pro Francouze.
Připravit! Napnout! Pustit!
Noční šípy!!
Přesuňte se dozadu!
Ústup! Ústup!
- Už jsme blízko. Vím to. - Dobře.
Blahopřeji, můj pane.
Pan Arnaut, rychle do kláštera!
V klášteře našli tunel vedoucí do La Roque.
Chci dvacet rytířů a nejlepší lučištníky.
Ještě jednou, a jsou z nás mrtvoly.
To snad ne. Ne!
Co je...? Tak možná?
Možná je to jen... Nebo se můžeme dát nahoru.
Mohli bychom jít nahoru. Nevím to!
Možná nám něco uniklo. Možná jsme špatně zabočili.
Je pozdě.
Říkala jsem: 'Věř mi," a ted' jsem tě zklamala.
A zklamala jsem i tvého otce. Všechny jsem zklamala.
- Je mi to moc líto. - Nezklamalas. Pojd' ke mně.
Richarde, vraťte se a čekejte na můj signál k útoku.
Ano, můj pane. Bůh tě provázej.
Zavřete vnitřní brány!
- Už mě to začíná unavovat. - Nádvoří je zabezpečeno.
Dobrá. Ale ten Francouz musí dostat lekci. Je čas.
Kapitáne, je čas!
Roberte, zbývá 13 minut. Pokusme se je dostat zpátky.
Budeme to zase všechno probírat?
- Co to děláš? - Co asi k sakru?
- Chráním naše zájmy. - Co se ti stalo?
Kolik životů lidé ztratili při objevování nového?
Tohle byly děti! Netušily, jak je to nebezpečné!
Jestli se vrátí zdeformovaní, budou tomu média říkat stroj smrti!
- Má vážný defekt! - Tak ho odstraň!
- Ne. - Dej to do pořádku, jako vždycky.
Cože? Nedáš? Nemůžu uvěřit, že bys zahodil své místo v dějinách.
- Už se stalo. Cyklus je spuštěn. - Takže ty jednáš za mými zády!
- Připravte zajatce! - Co si žádáte?
- Vrať se k práci. - Přivažte ji k hradbám!
- Dbejte, aby ji Francouzi viděli! - Ihned, pane!
Dám tvému bratrovi na vybranou.
- Pověsíme tě dolů z hradeb. - Co to má znamenat?
Bud' se stáhne, nebo tě zabije vlastními zbraněmi.
Doufám, že muži, který neváhá použít vlastní sestru jako zvěda,
zbyla aspoň špetka slušnosti.
Bůh s tebou, paní.
To je ona.
To je Lady Claire. Ale já jsem ji předal Arnautovi, aby byla v bezpečí!
- Jakto, že ji Angličani zajali? - Je to historie.
Pak se historie změní.
Olivere! Propusť Lady Claire!
Přived' ji hned ke mně, jinak přísahám Bohu, že zničím tvé zbraně!
- Mareku, ne! - Vypadni odtamtud k čertu. Jdi!
Dost, pro rány boží! Jestli to vybuchne, všechny nás to zabije.
- Přived'te ji dolů! - Nedotýkejte se jí!
Můj pane, jestli pustí tu louč, zabije i ji. Neudělá to.
Zmiz, De Kere nebo Deckere nebo jak se k čertu jmenuješ!
Pošlu váš arzenál do pekel!
- Není tu východ. - Vy jste Angličani!
- Ne! - Byla to léčka!
Utíkejte, můj pane!
- Pracujete pro Olivera! - Ne!
Zabiju vás!
Opatrně, pane!
Lučištníci k hradbám!
Udržujte obranu východní věže!
- Olivere! - Zabijte ji!
- Arnaute! - Claire!
- Pojd'. - Musíme najít ostatní.
Držte linii!
Chrisi, ty žiješ! Kate, díky Bohu!
- Kde je Marek? - Nevím!
To je Marek!
Neboj se! Claire, to jsem já!
To jsem já. Neboj se.
- Otevřte bránu! - Chrisi, ne!
- Nechce povolit. - Vylezu nahoru.
- Pomůžeš mi? - Ano.
To máš za Francii!
- Musíme jít! - Kde je Marek?
- Nevím. - Šel za Lady Claire. Tam.
Moje ucho! Moje ucho!
To jsem já.
To jsem já!
- Nefunguje to! - Pokazilo se to.
- Musím jít pro Mareka. - De Kere mu ho vzal.
- Vy ted' utíkejte k prostranství. - Bez tebe ne.
Utíkejte k prostranství a čekejte tam!
Seženu ten druhý přívěsek. Tati, jdi s ní.
Rychle, sem!
Mareku! Mareku! Mareku!
- Chrisi, myslel jsem, že jsi mrtvý. - Tvůj přívěsek!
De Kere ho má!
Sterne, otevři ty dveře!
Kde je Kramer?
Vezmi mě domů. Prosím.
Jdi!
- Funguje. Opatrně. - Rychle, jdeme!
- Musíme sakra zmizet! - Vracíme se!
Rychle, jdeme!
- Dělej! Čekají! - Vypadněte odsud.
- Ne, vracíme se domů! Dělej! - Já jsem doma, Chrisi.
Chrisi, jděte.
- Rozluč se za mě. - Budeš mi chybět, Mareku.
Jestli můžete, tak to udělejte. Máme už jen minutu. 81, ano?
Jde k těm cívkám!
- Pospíchej! - Tady to bude dobré.
- Počkejte! - Támhle je!
- Kde je Marek? - Zůstává.
Zmáčkni přívěsek. Zmáčkni ho!
Zachytili jsme pokles pole. Někdo se právě vrací!
Nemám přívěsek. Nikdy se nevrátím.
Kde je Marek?
A Francois?
- Hej, tati! - Jo?
Kate právě volala od kláštera.
Skončila s odkrýváním sarkofágu. Budu řídit.
Podívejte, co jsem objevila.
Kdyby se Marek s námi vrátil, co by tu bylo napsáno?
Bože můj!
Se svou milovanou ženou Claire...
Můj ty Bože.
Milující rodiče Catherine, Christophera a Francoise.
Drahý Francois!
Mým přátelům, kteří mě přežijí. Zvolil jsem si krásný život.
Zemřel 1382.
Narodil se 1971.
Napsali vlastní dějiny... spolu.
České titulky: Zuzana Zrůstová
CZECH